Hallo! Det er brødrene Sisters.
Kommandøren har sendt os. Han ved, at I har Blount.
Lad os få ham, så får resten af jer lov til at leve.
For pokker.
Fandens!
Jeg kan ikke se en skid.
- Parat? - Ja.
- Fandens. Det er ikke ham. - Spark døren ind.
For helvede da!
Blount? Blount?
Nej! Nej!
Skån mig!
Fik du ham, Charlie?
- Ja, han er død. - Laden.
Laden!
- Hvad gør du? - Jeg vil ikke gå hjem.
Eli! Eli!
Vær nu ikke så skidedum.
Kom nu. Det er sgu bare heste! Eli!
Eli!
- Hvor mange mon vi slog ihjel? - Det ved jeg ikke. Seks. Måske syv.
- Hvad er der? - Vi gokkede fandeme i det.
Hvad sagde Kommandøren? Nævnte du hestene?
Lad os få en sjus.
Han sagde, at hvis vi havde en leder, ville vi ikke have haft problemer.
Han sagde, at til den næste opgave skal vi have fundet en leder.
- Hvad vil det betyde for pengene? - Flere penge til mig.
- Får jeg det samme som før? - Nej, mindre.
Selv om han vil have en leder, skal han ikke snyde mig.
- Vil du ikke vide, hvad opgaven er? - Nej.
Surmuler du nu?
Fis af. Vi er ikke færdige. Jeg fortæller dig det alligevel.
Vi skal sydpå og finde Morris.
Kommandørens John Morris? Hvorfor skal vi finde ham?
Han er ude efter en guldgraver ved navn Hermann Kermit Warm.
Så lad ham finde ham og slå ham ihjel. Basta.
Morris er spejder, ikke bøddel. Morris skal finde Warm.
Så kommer vi og ordner resten. Det er opgaven.
Hvad med hestene? Kommandøren lovede os nye heste.
- Det har han da givet os. - Nej. Du fik en ny hest.
Jeg fik noget hestekød, han alligevel skulle af med.
- Kan vi ikke tale om det senere? - Jeg skal ikke bruge en hest senere.
- Vær nu ikke et pattebarn. - Så du bryder dig ikke om at dele?
Lederen betaler.
- Så er der åbent. - Tak.
Klip mig lige i nakken.
- Klip det nu bare af. - Du ser sjov ud.
- Hvad har Hermann Warm gjort? - Han stjal noget fra Kommandøren.
Synes du ikke, at det er sært, at alle de mænd tør stjæle fra ham?
Hvordan skulle de kunne stjæle noget? Vi ved, hvor vagtsom Kommandøren er.
Det har intet med vagtsomhed at gøre. Han driver forretning overalt.
Han kan ikke selv være overalt. Selvfølgelig er han et let offer.
Offer?
Ja, offer.
- Er Kommandøren et offer? - Hvad ville du kalde det?
Hvad vil du kalde en mand, der må bruge folk som os til at værne om sin formue?
Ikke et offer.
Skal vi nu fluekneppe over ord? Hvorfor er du så sur?
Er du sur over, at jeg er blevet leder? Så sig det, men hold op med dit kævl.
Jeg kævler ikke. Du brugte et sært ord.
Sig mig en ting. Er det din miss Emilia Partridge?
Hvad taler du om?
Kan det være den skolelærerinde, der gav dig det røde halstørklæde?
- Det, du hele tiden folder sammen. - Det hedder et sjal.
Har jeg ikke ret til privatliv?
- Har du planer med hende? - Planer?
- Ja, gifte jer og få børn. - Det ved jeg ikke.
Hvorfor interesserer det dig?
Jeg tænkte bare på familieliv.
- Husker du, da far og mor var sammen? - Ja, Charlie.
Det maner til eftertanke.
Er du ikke bange for at få afkom?
Vores far var skingrende skør, og hans ækle blod løber i vores årer.
- Vores far var en drukkenbolt, Charlie. - Touché.
Det var hans gave til os. Det blod.
Det er derfor, vi er gode til det, vi gør.
NOGLE FÅ KILOMETER LÆNGERE SYDPÅ
Vognhjulet! Hold det hjul nede.
Træk!
Tag så fat!
Hiv! Træk til!
Mere endnu!
- Træk! - Træk!
40 cent for en halv dags arbejde.
Den 15. maj. Myrtle Creek i Oregon.
Guldfeberen har gjort detektivens arbejde meget lettere.
Leder du efter en kvinde, en mand eller en hest, så bare følg guldet.
Så finder du snart den eller det, du leder efter.
Hermann Kermit Warm.
Spiser grimt, 1,70 m, slank, mørklødet, ingen venner.
Ingen bagage. Ingen penge.
- Har du en cigaret, Sheamus? - Nej, jeg har ikke flere.
Sisters. S-I-S-T-E-R-S, som "søsters."
Nej, det ville jeg have husket.
Bare intet nyt så er godt nyt.
- Hvad hedder den næste by? - Myrtle Creek.
- Hvor langt er der? - To dage.
Har det din interesse?
- Hvad er det? - En tandbørste.
Den bevarer tænderne og gør din ånde frisk.
Det her pulver følger med.
- Tak. - Hvilke nogle støvler har du?
Nu skal jeg være der. Hvilken størrelse bruger du?
- Lækkert. Er det grøntsager? - Borsjtj.
- Jeg kan smage dild. - Borsjtj.
- Ud! - Stands!
- Ud! - Fem, seks, syv, otte, ni...
- Hvor blev I af? - Gå hjem, fjolser.
Skide kujoner! Kom nu an!
Tør ingen måle sig med Charlie Sisters?
- Op at stå. Kom så. - Vent.
Jeg har det fint.
Lad være med at dømme mig. Nogle dage er vi stærke, andre ikke.
Den 17. maj. Wolf Creek.
Jeg rejser gennem flækker, som lige er sprunget op.
Først er der telte, så huse, og to måneder senere butikker-
- hvor kvinder hidsigt diskuterer prisen på mel.
Jeg fandt et citat af Thoreau. "Denne by ligger også ..."
Har vi ikke set hinanden før?
- Vi kender da hinanden. - Nej, det tror jeg ikke.
- Du var i Myrtle Creek forleden. - Ja, ligesom så mange andre.
- Er du på vej til San Francisco? - Nej, kun til Jacksonville.
- For at arbejde? - Ja.
Og du?
San Francisco? Guld?
Ja, som så mange andre.
- Må jeg sige en ting? - Ja, værsgo.
Når en mand hilser, smiler han-
- og så er smilet væk igen. Men ikke hos dig.
Du smiler, selv når du er på vej væk.
- Nå, det er vist ren høflighed. - Der er ikke mange, som gør det.
Du nyder vist at omgås andre mennesker.
- Tager jeg fejl? - Jeg ved det faktisk ikke.
Vil du spise frokost med mig?
- Jeg har ikke så mange penge. - Jeg betaler selvfølgelig.
- Hvad skal du i Jacksonville? - Jeg skal møde to kolleger.
- Hvordan kommer du sydpå? - Jeg har plads i en prærievogn.
Hvor lang tid tager turen til Frisco?
Spørgsmålet er snarere, hvilken stand jeg er i, hvis jeg når frem.
For at være helt ærlig så stoler jeg ikke helt på mine værter.
Når jeg henter mine penge, sender de mig dræbende blikke.
Du må ikke udsætte dig sådan for fare, Warm!
- Du må være mere forsigtig. - Hvilket andet valg har jeg?
- 50, med hestesko. - 35.
- Det er for et muldyr. - 40.
Du må bare betale prisen.
Den hest har jo en skadet hofte.
Det kan enhver jo se. 40! 40.
Jeg har fundet ham og gjort hans bekendtskab.
Vi rejser videre sammen.
Vi burde være i Jacksonville om syv dage.
Jeg holder ham tilbage, til I kommer, og finder et godt afsides sted.
"Skynd jer. John Morris."
Det må man lade Morris. Selv om han ikke skal skynde på os.
- Hvornår kom de her forbi? - For fire dage siden.
- Er der en hurtig vej til Jacksonville? - Turen over bjergene er barsk.
Men man vinder et par dage.
Regnen har mudret alt til. Jeg kan ikke se en pind.
Vi må da kunne finde sporet et eller andet sted.
- Charlie - Titte-bøh!
- Fjols. - Jeg troede, at du ville kysse mig.
Rend mig i røven!
Lad mig hjælpe dig.
Jeg har bemærket, at du kun har den taske.
Så køber du vel grej, når du kommer til San Francisco?
Jeg har ikke brug for udstyr.
Så du søger efter guld i en flod uden skovl, spand og pande?
Det er den store udfordring. Hvordan får jeg det, der er lige under mig?
Der er jo kun to løsninger: Hårdt arbejde eller held.
I mange år har jeg arbejdet på en tredje løsning.
Den er enklere, hurtigere og sikrere.
Jeg tror, at jeg fandt den i dag. Du tror mig ikke, vel?
Helt ærligt, Warm, så har jeg svært ved at tro det.
Det er nu sært. Folk tror mig som regel ikke.
Og hvis de gør, så vil de slå mig ihjel.
Hvad er din idé?
Jeg sagde jo, at jeg er kemiker.
- Det er en kemikeridé. En formel. - Hokuspokus?
Nej. Et fremkaldende stof.
Et fremkaldende stof... som du blander i flodvandet?
Den formel, det stof, kald det, hvad du vil...
...har du som videnskabsmand afprøvet det?
- Vågn op, Eli. - Jeg har det ikke så godt.
- Har du det ikke så godt?
- Hvad er der sket med dit ansigt? - Jeg ved det ikke.
Det og din hals er svulmet op. Du ligner en af de der hunde.
- Hvad hedder de? Mastiff. - Klap i! Jeg er syg.
Rejs dig. Lad mig se på dig.
Blodet sjasker rundt derinde.
- Kan du sidde i sadlen? - Det ved jeg ikke.
Jeg fryser.
Jeg er træt, Charlie. Jeg er dødtræt.
Sov.
Jeg er her.
- Nå, der er I, mine små. - Far!
- Jeg har ledt efter jer overalt. - Far?
Kom herhen. Lad mig holde dig i mine arme.
Nej. Nej!
Går det?
Hvad er der sket?
Den herre vandrede ind i lejren i nat.
Han sårede din hest. Han gik lige efter den.
For fanden da. Hestene!
Hestene vækkede mig. For helvede, sikke en nat.
- Jeg drømte om far i nat. - Herligt.
Jeg er træt af det her sted. Det stinker af død. Vi må videre.
- Hvorfor tager du nu tøjet af? - Jeg har det for varmt.
- Tredje hus til højre. - Mange tak.
Fandens!
Er det den her, du søger?
Tilbage.
Tilbage!
Hvad er der i vejen?
Skal du ikke sige: "Jeg kan forklare det hele, Hermann."?
Saml den op og vend dig om!
Sæt dem om din venstre hånd.
Vis mig hånden.
Fint. Og så den anden.
Holder du mund, hvis jeg fjerner kneblen?
Venter vi på dine venner?
Hvordan kan du være så lumsk? Hvad har lært dig det forræderi?
Griskhed? Sådan virker du ikke.
Ti stille, ellers knebler jeg dig igen.
Tror du, at de slår mig ihjel?
Det gør de ikke.
Ikke med det samme.
Hvad tror du, at din Kommandør er ude efter?
Han ville plyndre mig i Oregon City. Han er ude efter min opfindelse.
Og hvad så?
Så dine venner er på vej for at tortere mig.
For at tortere mig. Vidste du det?
De klipper mine fingre af, brænder mine fødder-
-prikker mine øjne ud.
De torterer mig, til jeg spytter ud.
Må jeg spørge om noget, Morris?
Vil du kigge på?
Skriver du det ned i din eventyrbog?
Warm...
Jeg...
Denne verden er afskyelig.
Afskyelig.
Så sagde han ikke et ord mere.
Han betragtede solopgangen gennem vinduet.
Lad os komme af sted.
- Mon du ikke begår en fejltagelse? - Det ved jeg ikke.
Sandsynligvis.
Hvordan griber vi det med Warm an?
- Som vi normalt gør. - Normalt er der ikke en Morris.
Morris udleverer Warm. Vi finder et sted at ordne ham.
- Er du klar? - Ja.
Du går om bagved.
- Jeg havde nær skudt dig, Charlie! - De er her ikke.
De tog herfra for fire dage siden. Morris har efterladt en besked.
"Mine herrer, jeg beklager-
- men Hermann Kermit Warm foretog en forhastet afrejse."
"Han må være sprunget på en vogn."
"Jeg er fulgt efter ham i dag. Held og lykke. John Morris."
"Hermann Kermit Warm foretog en forhastet afrejse."
Hvor dumme tror han, at vi er?
Hvor dumme tror den højrøvede nar, at vi er?
Vi gjorde vores bedste. Hvad nu?
Vi fortsætter. Vi sagde mellem Jacksonville og Mayfield.
Opgaven består ikke i de to byer, men i at slå Warm ihjel.
Kan du ikke tale lidt højere? Jeg tror ikke, at han hørte dig.
Uanset hvor fanden Warm er, om det er i Mayfield eller noget-
-så tager vi dertil og ordner ham.
- Hvornår er vi hjemme igen? - Når vi har udført opgaven, Eli.
De kommer længere og længere væk fra os.
Hvor længe var vi i skoven?
Dine syner og sygdom kostede os en del tid.
Hvad skal det sige? Er det nu min skyld?
- Ja, lidt er det vel. - Hvad så med dit konstante druk?
Har det kostet os tid?
De dage, hvor du slet ikke kan ride? Når du brækker dig ned ad dig selv?
Mine syner. Min bare røv!
Vi må gøre en ende på alt det barbari.
Gøre en ende på al den vold ved at skabe et nyt samfund.
Et samfund, hvor fællesskabet styres af respekt og afskaffelse af profit.
Altså et samfund uden griskhed. Er du enig med mig?
Hvad har det med din formel at gøre? Du søger da også efter guld.
Men for mig er guldet bare et springbræt.
Jeg mener det. Til at skabe et samfund, som vil hengive sig-
- ikke til profit eller guld, men åndelig udvikling-
-og uddannelse af børnene.
Hvor vil du skabe det samfund?
I Dallas.
Det nordlige Texas. Mange venter allerede deroppe.
Flere er på vej fra Europa.
Jeg kan se, at du er forvirret. John?
Du fortalte mig om din far-
- og sagde, at du forlod ham, fordi der ikke var plads til dig.
Selv forlod jeg min familie, fordi jeg hadede dem.
Min far var det menneske, jeg hadede mest i denne verden.
Jeg foragtede alt ved ham.
Jeg troede, jeg havde lagt det bag mig. Ved du, hvad jeg indså, da du talte?
At det meste af det, som jeg har foretaget mig i de sidste mange år-
- og de holdninger, som jeg troede, jeg selv havde valgt...
...var faktisk styret af mit had til den mand.
Jeg er 35 år gammel, og mit liv er som en tom beholder.
Min kære sagfører, min kære ven, jeg er kommet på andre tanker-
- med hensyn til min økonomi, som jeg omtalte i sidste brev.
Jeg tager imod min fars arv og beder dig om at overføre $3000-
-til Project Bank i San Francisco.
Jeg kommer ikke til Washington før til næste år.
Jeg sender mit venskab og trykker din hånd.
Din ven, John Morris.
Det er os. W og M, Warm og Morris.
Vores firmas varemærke. Hvad synes du?
Jeg synes om det.
Det glæder mig at høre.
Jeg synes om det.
Tror du, at han kom hertil, fordi byen hed Mayfield-
- eller kaldte de den først det, da han kom hertil?
De er søreme glade for det navn.
Vi leder efter en vis Warm. Kort og mørklødet.
Han kom nok forbi for et par dage siden.
- Jeg kan ikke hjælpe dig. - En høj fyr, brunt hår, omkring 40 år.
Jeg vil ikke blandes ind i noget.
Nå, så det vil du ikke. Stik os noget whisky.
- Almindelig eller Mayfield? - Almindelig. En flaske og to glas.
Søger I nogen? Folk spørger normalt mig om den slags.
- Hvem er du? - Mayfield.
Selveste den store mand.
Min bror og jeg leder efter en vis Hermann Warm.
Han var her nok for fem-seks dage siden.
Warm? Nej, det mindes jeg ikke.
Er han en ven af jer?
Han stak af fra en gæld til vores chef, Kommandøren i Oregon City.
Vi er brødrene Sisters.
Rart at træffe jer. Regner I med at blive længe?
Det kommer an på så meget.
- Vi tager af sted i morgen tidlig. - Det kommer an på så meget.
Hvorfor skal du altid fortælle alle din livshistorie?
Så du ikke, hvor stolt hun var over at tilbyde os logi?
I modsætning til dig er jeg stolt af det, jeg laver.
- Hvad nu? - Alt bliver, som det plejer.
Du bliver fuld som en allike i aften og syg som en køter i morgen.
- Jeg skal kneppe som en kanin. - Tidsspilde.
Hør ikke på den sure, gamle mand.
- Han kan skænke sin egen sprut. - Hvabehar?
Han kan skænke sin egen sprut.
Næ, se nu, hvem der er vågnet.
En stor aften med en stor mand. Hvor skal du hen?
Har du set, hvor mange døde vaskebjørne der er i den her by?
- Det er en lorteby for en vaskebjørn. - Hvad koster en snak?
Vi kan lade, som om du giver mig sjalet.
Du ser det som meget værdifuldt.
Er du med?
Og sig noget sødt.
- Værsgo. - Nej. Med et sødt...
- Jeg ved ikke, hvad jeg skal sige. - Bare enkle ord.
"Jeg tænkte, at det kunne blive koldt." Jeg rejser, og du giver mig det der.
"Jeg tænkte, at det kunne blive koldt." Nej, du skal...
"Dette sjal..." Tag det.
- "Dette sjal..." - Dette sjal...
"... er en lille del af mig, som rejser med dig."
- Dette sjal er en lille del af mig... - Du skal se på det.
Som om det betyder noget.
Dette sjal er en lille del af mig, som rejser med dig.
- Jeg har dryppet min parfume på det. - Godt.
"Må jeg stjæle et kys fra dig?"
- Ja. - Nej, det skal du sige.
- Må jeg stjæle et kys fra dig? - Ja.
Ja.
Er der noget galt?
- Har jeg gjort dig fortræd? - Nej, nej. Slet ikke...
Du er bare så venlig...
...og blid. Det er jeg ikke vant til. Lad mig gå nu.
- Lad mig gå. - Men jeg betaler jo.
Jeg er nødt til at gå nu.
- Pas på. - På hvad?
Mayfield.
Charlie? Charlie?
Nå, der er du.
- Du må smutte nu. - Ja, ja.
Charlie.
Vågn op, Charlie. Du skal vågne nu.
- De kommer nu. Op med dig. - Nej, jeg vil ej.
Op. Mor siger, at du skal op.
Stå så op!
Tag dine støvler på. Skynd dig.
Hør, Charlie, kan du skyde? Kan du skyde?
Jeg er ikke på toppen.
Du brækker dig ikke på mig.
Rejser I fra Mayfield?
Godt.
Lad os tage den med ro.
Vi har penge. Bare sig, hvad Mayfield betaler jer.
I lever ikke længe nok til at finde ud af det.
Der findes så få ord til at beskrive ting i Mayfield.
Mayfields whisky og Mayfields hotel. Mayfield mig i røven.
- Lad mig klare det her. - Mayfields vaskebjørn. Mayfields heste.
Min bror er fuld. Sig, hvor meget I forlanger.
Nej, Eli. Det drejer sig ikke om penge.
Det drejer sig om omdømme.
Om at være de fyre, som skød brødrene Sisters.
Prestige.
Du godeste.
Warm havde brug for en, der ville skyde penge i et projekt.
Jeg kunne ikke hitte hoved eller hale i hans historie.
Men da jeg så Morris-
- tænkte jeg, at hvis Kommandøren var interesseret, var det pengene værd.
- Efterlod Morris et brev til os? - Nej. Han rejste bare med Warm.
Gjorde han?
Hvorfor ville du slå os ihjel?
Næste gang slår jeg.
Da jeg indså, at Warm havde noget værdifuldt, sendte jeg folk efter ham.
- Så der er flere folk efter Warm? - Ja.
Du vil ikke bryde dig om det her, Mayfield-
- men det er prisen for at genere os. Luk dit pengeskab op.
Nej, aldrig.
Fandens.
Du må hellere sige noget til dem.
Efter en række dramatiske begivenheder...
...som hun kun har sig selv at takke for...
- Mayfield er død. - Nej, nej, nej, ikke på den måde.
Har du ikke noget positivt at sige?
Min bror og jeg har godt nyt. I kan ændre navnet på jeres lorteby.
Vi fik da en ting på det rene. Morris har sluttet sig til fjenden.
Jeg har aldrig brudt mig om ham, men det her er bare alle tiders.
Der er noget, jeg ikke forstår. Hvad er det, som denne Warm har?
Kommandøren sender folk efter ham. Mayfield sender folk efter ham.
Og Morris har sluttet sig til ham. Hvad er det, han har?
Han har en formel.
Det er et kemisk produkt.
Når man hælder det i floden, lyser guldet op, så man kan tage det.
Den slags tror du da ikke på. Vi har da set plattenslagere nok.
Ja, men Kommandøren troede på ham her.
- Hvorfor har du ikke sagt det? - Jeg fik besked på ikke at gøre det.
Skjuler du andet for mig?
Kommandørens ordrer er tydelige.
Inden vi skyder Warm, skal vi-
- med alle voldelige midler få formlen ud af ham.
- Med andre ord tortere ham? - Ja.
Hvor langt tror du. at Mayfields folk er nået?
Hvis de er lige så dumme som de andre, er vi nok lige langt.
Jeg kan lide stedet her. Her hersker en tilfældig energi.
- Hvad fanden skal det sige? - Du kan vel fornemme det, fjols.
Ved du hvad, bror? Vi har aldrig været så langt væk før.
- Mener du i vores samtaler? - Hvad ævler du om?
Jeg mente i fugleflugt. Vi har aldrig været så langt væk.
Det er jo det rene Babylon!
Når vi finder Warm, behøver vi ikke at lede efter et roligt sted.
- Det findes slet ikke her. - Og alle er ligeglade.
VI kan slå alle mulige ihjel. Alle er optaget af noget andet.
- Hvad er dog det der? - Et hotel?
Lad os bo der.
- Det ser lidt dyrt ud, ikke? - Netop.
Toilettet er lige herinde, og badeværelset er her.
Og her er Deres værelse.
Kom lige og se det her, Charlie! Kom og se!
En trøst i svære tider.
Vi kunne bare vende tilbage til Oregon City og sige-
-at vi ikke kunne finde dem.
Hvad skulle vi sige til Kommandøren?
Sandheden. At Morris stak af med Warm.
Vi kan ikke finde dem uden nogen ledetråd.
Og vi aner ikke, om Mayfields folk allerede har fundet ham.
Hvor vil du hen med alt det?
Med de penge, vi tog i Mayfield, og dem, vi har derhjemme-
- har vi nok til at sige farvel til Kommandøren.
Hvorfor skulle vi dog gøre det?
Har du aldrig overvejet at stoppe?
- Hvad skulle vi så gøre? - Det ved jeg ikke.
- Vi kunne åbne en butik sammen. - Hvilken butik?
Vi har gjort det her længe, Og vi er stadig i live.
Vi er stadig forholdsvis unge. Det er vores chance for at stoppe.
En butik? Hvad fanden er det for en gang ævl?
Nå...
Vi har jo fastslået, at du gerne vil holde op. Så gør det.
Hvad skal det sige?
- Vil du fortsætte? - Selvfølgelig vil jeg det.
Jeg skal bare finde en ny makker.
- Rex har før bedt om arbejde. - Rex?
- Rex er en talende hund. - Han er lydig som en hund.
- Jeg kunne spørge Sanchez. - Sanchez?
Sætter du din lid til, at Sanchez og idioten Rex kan beskytte dig?
Beskytter du mig da?
Er det sådan, du lyver for dig selv for at forblive "den rare Eli"?
Vi er brødrene Sisters. Brødrene Sisters. Du og jeg.
Du har truffet din beslutning. Det er helt i orden med mig.
Kommandøren vil også synes om det.
Godt.
Vi udfører denne sidste opgave, og så skilles vi.
- Behøver du at sige "skilles"? - Hvad skal jeg ellers sige?
Hvis jeg bliver hos Kommandøren, og du åbner en butik...
- Ses vi så slet ikke mere? - Jo, selvfølgelig gør vi da det.
- Hvis jeg skal have nyt undertøj. - Behøver du at tale så ubehøvlet?
Skal du sænke samtaleniveauet? Er det, fordi du er fuld?
Hvad skal du her, bror?
Jeg har alle tiders nyheder. Jeg ved, hvor de er.
- Hørte du mig? - Ja.
Er du ligeglad? Hvad er der i vejen med dig?
- Husker du, hvad der skete i aftes? - Ja. Og?
- Kan du huske, at du slog mig? - Slog jeg dig?
Du kan godt spare dig den der "det husker jeg ikke" -optræden.
Du slog mig for øjnene af folk, så nu rejser jeg.
Nej, Vent. Vent, vent, vent. Hvad skal jeg gøre?
Er det, fordi du blev slået? Slå mig, så er vi kvit.
Kom nu. Slå mig.
For fanden i helvede da!
Hvad fanden går der af dig?
Jeg hamrede dig ikke i hovedet med en skovl!
Nå, du kan godt huske det.
Jeg har mistet hørelsen.
Jeg vågnede på et bordel og gik ned for at tale med ejendomskontoret.
Jeg spurgte, om en Hermann Kermit Warm havde købt en jordlod.
Niks. Jeg var ved at give op, da det pludselig slog mig.
Jeg spurgte, om en John Morris havde købt en lod.
Og der var det: American River, Folsom Lake.
Nu ved vi, hvor de er på vej hen.
Jeg vil se, hvordan de gør.
Er det et nyt karrierevalg? Først tøjsalg, nu guldgraveri.
Jeg rider i forvejen. Gør, som du vil.
Kom nu, Tub.
Kom her.
Hallo. Folsom Lake?
- Folsom Lake? - Det er den vej.
- Hvor langt? - En dags ridt.
Så fanger vi dem i morgen.
Kom, Tub.
Kom nu, Tub. Spis lidt græs.
Årh, Tub, jeg er ked af det, gamle ven.
- Tror du, at det er dem? - Ja.
De er kommet hurtigere, end jeg ventede.
- Hvad nu? - Vi slår dem ihjel.
- Det kan vi da ikke bare. - Vi er nødt til det.
Vi begraver dem, så ingen finder dem.
- Vi arbejder ikke for Kommandøren. - Hvad laver I så her?
Vi arbejder ikke for Kommandøren mere.
Og det røg bare ud af dig?
Ja.
Du sagde: "Vi arbejder ikke for Kommandøren mere."
Du er et geni, Eli. Du er fandeme et geni.
Hvordan fandt du på det sådan uden videre?
Hallo, Morris. Hvad vil I gøre ved os?
Skyde os ned som kaniner? Smide os i skoven?
Hvad stiller vi op med dem?
Vi efterlader dem her. De ender med at blive ædt levende.
Vi tager heste og muldyr. Vi udvinder det, vi kan, i floden.
Og så forsvinder vi for stedse.
Efterlader vi alt grejet?
Vi rejser uden bagage til Sacramento, hvor vi køber nyt grej.
Er her nogen?
Jeg sagde: Er her nogen? Kan I høre mig?
Ja. Hvad vil I?
Vi arbejder nede ad floden. Vi har ikke flere forsyninger.
- Har I noget til salg? - Vi betaler San Francisco-priser.
- De ligner ikke guldgravere. - Nej.
- Jeg hørte ikke svaret. - Jeg sagde ikke noget.
Bliv der! Er din revolver ladt?
- Det tror jeg nok. - Så træk den, for helvede.
Jeg sagde, I skulle blive der. Vi har ikke noget at sælge.
Vend om med jer!
Gå ad helvede til!
Halløj, Morris. Lad os ikke bare sidde her.
Morris!
Pas på, John!
- Hermann! - Jeg er uskadt.
Lad os hjælpe jer.
Giv os nøglerne, I fjolser. I har jo ikke en chance.
- De er for mange, John. - Venter I på, at vi alle bliver skudt?
Derhenne!
- Fanden tage jer! - For satan da!
- Mon det er Mayfields vaskebjørne? - Det ser sådan ud.
Inden det helt går i hårdknude, så vi har en nyhed til jer.
- Mayfield er død. - Fandens!
I får aldrig jeres løn. Er det virkelig umagen værd?
Skyd, så længe I kan se os. Når vi er ovre på den anden bred-
- og I ikke kan se os mere, så hold inde. Er I med?
Klar? Af sted!
For helvede da!
Fadervor, du som er i himlene! Helliget vorde dit navn...
Hvad taler du om?
Charlie? Charlie?
Hvis Morris er indforstået, lyder mit forslag sådan her:
I beholder halvdelen af, hvad I finder. Resten går til firmaet.
- Og firmaet er dig og Morris? - Ja. Nej, ikke helt.
- Firmaet er vores falanstèresprojekt. - Falan-hvabehar?
- Falanstères. - Et samfund, som vi skaber i Texas.
Et idealsamfund styret af sandt demokrati og fællesskab.
Så siger vi det.
- Har du noget imod det? - Nej, det er jeres projekt.
Så vi får halvdelen af det, som I udvinder?
- Det er fint med mig. - Jeg er enig med ham.
- Fremragende. John? - Du skal ikke spørge mig, Hermann.
Jeg er slet ikke enig i det her.
Jeg er stadig med, men jeg er på vagt.
Hvorfor ser du ikke på mig, mens du siger det?
Jeg ser på dig. Og hvad ser jeg?
Nu er det nok. Vil du ikke nok tie stille?
- Jeg går i seng. - Gør benet ondt?
- Nej. Godnat, Hermann. - Godnat.
Han må ændre indstilling.
Han stoler ikke på jer, og det kan man ikke bebrejde ham.
Han skal nok forandre sig. Det gør vi alle.
Vi har ikke noget valg.
Det er formlen. Ufortyndet kan den godt ætse.
Jeg troede ellers, at den ville være harmløs i fortyndet form.
- Har I allerede søgt guld? - For to dage siden.
Fungerede det?
Bedre, end jeg havde turdet håbe.
Kom så, Tub! Kom så!
Hvis man stirrer på en hesterøv længe nok, bliver man grebet.
- Hvad laver I? - Vi kan ikke sove.
Hvorfor skal jeg så stå på vagt?
- Kom ned til os andre, Charlie. - Det der er jo nytteløst.
Vi går ikke i seng.
Tror du virkelig på det ævl om et idealsamfund?
- Hvad vil du have, at jeg skal sige? - Det ved jeg ikke.
En fyr med en smule fornuft kan høre, at det lyder som vrøvl.
- Hvorfor tror du, at jeg er her? - Du vil have guld ligesom os.
Ja, for guldets skyld. Hvad vil I bruge det til?
- Købe for det, selvfølgelig. - Mon du har tid nok til det?
Med alle de lig, du efterlader, og dit evige druk?
Noget siger mig, at du ikke bliver en gammel mand.
- Kan dit idealsamfund ændre på det? - Måske ikke for dig.
Men for mig, ja.
Eller også er det et fupnummer.
Et bondefangertrick. Er det dét, det er?
Hør her. Du er sgu et arrogant røvhul.
Jeg er ligeglad med, hvad du mener. Hvis du overhovedet mener noget.
Pokkers.
Tub!
Tub?
Eli. Hvad laver du hernede?
Ikke så meget.
Jeg skal op til inddæmningen og se, om vandet har sat sig.
- Kan du se det? - Ja, Charlie er ved at ændre sig.
Vil det sige, at han ikke vil slå os ihjel mere?
Er det ikke lidt underligt, at vi står og taler om det?
Man må se sandheden i øjnene.
Jeg spurgte John Morris, hvordan han var endt hos Kommandøren.
Han sagde, at han ville frigøre sig fra sin familie.
Han længtes efter eventyr. Og det er jo ærlige grunde.
Hvordan er du endt her?
- Generer mit spørgsmål dig? - Nej. Det er bare en lang historie.
Charlie har altid været voldelig.
Når han kom op at slås, endte det som regel rigtig skidt.
Slår du en ihjel, ender du med hans far eller bror-
- eller hans venner i hælene, og så begynder det bare forfra.
Det ene fører det andet med sig. Jeg måtte jo hjælpe ham.
Han er min bror.
Er der noget galt?
Sæt dig lidt.
Jeg ved ikke... Jeg ved ikke...
Det er sikkert heden. Det går nok over om et øjeblik.
Undskyld.
Jeg har mistet min hest.
Den er død.
Tub er død.
Han var en middelmådig hest, men...
Jeg havde ikke ventet, at det ville påvirke mig sådan.
Da vi var børn, slog Charlie vores far ihjel.
Jeg er storebror. Det burde have været mig.
Fortryder du det?
Ja.
For Charlie blev aldrig den samme igen.
Det var en god dag, ikke?
Kommer du godt ud af det med Warm?
Og du med Morris?
Hvad talte I om?
Om os. Om Kommandøren.
Om far.
Han er god at tale med.
Der er noget, jeg har tænkt over.
Hvad mon Kommandøren gør, når vi ikke vender tilbage?
Han sender folk ud efter os. Vi må rydde dem af vejen.
Og dem, der kommer bagefter, og alle dem, han sender efter os.
Og det var dig, der ville ud af det.
Der venter os en blodig tid.
Og før eller siden for at gøre en ende på det-
-må vi slå Kommandøren ihjel.
Og så?
Vil du så overtage hans plads?
Charlie?
Vil du træde i Kommandørens sted?
Hvor længe har du overvejet det?
Når I har hældt opløsningen ud-
- skaber Morris og jeg røre i vandet, så det oplyste område øges.
Når stoffet begynder at virke, skal I have gang i spandene.
Der er ikke et øjeblik at spilde. Parat?
- Parat. - Parat.
Og stop.
- Hvad sker der, Warm? - Vent nu bare.
Se nu der!
Ja!
Hvis det begynder at svie, så giv jer tid til at vaske det af.
Forsigtig, forsigtig.
- Kom nu og vask dig, Charlie. - Vent.
Her.
Det forsvinder.
- Hvad siger du? - Det forsvinder.
- Hvad er det, du gør, Charlie? - Vi må hælde det hele i!
Nej, sæt den fra dig!
- John! - Charlie, dit store fjols!
- Nej, Hermann! - John! Charlie!
Luk øjnene, John!
Kom her. Vi vasker det af.
Charlie?
Hjælp...
Hjælp mig.
Hjælp mig...
Hjælp mig.
Hermann?
Er der noget, jeg kan gøre for dig?
Morris. Er det dig, Morris?
Ja, det er mig.
Hvor blev du af, John?
Jeg var ude at hente brænde.
Åh, John.
Det er, som om jeg har kendt dig længe. Jeg er ked af, at du døde før mig.
Jeg ville jo hjælpe dig.
Jeg ville være din ven.
Du er min ven, Hermann.
Tak.
De lykkeligste stunder i mit liv er tilbragt i den vestlige ødemark-
- med masser af tørt nåletræ på bålet.
Jeg ville ikke...
Jeg sad med benene over kors og nød den dejlige varme-
- mens jeg så den blå røg stige til vejrs.
Jeg ville aldrig bytte sådanne timers frihed-
-for al civilisationens luksus.
Strammere.
- Hvad vil du her? - Der er nogle mænd udenfor...
Bed dem vente her.
Der er nogle mænd derude, som spørger efter dig.
- Hvilke mænd? - Der står tre mænd ude på gaden.
- Rex. Fandens også! - Eli?
- Ja! - Er det sandt, at Charlie er færdig?
- Hvad vil du? - Mig? Ingenting.
- Kommandøren har sendt mig. - Er her en bagdør?
- Han er blevet utålmodig. - Vi må af sted.
Op med dig, Charlie. Kom nu.
- Kom ud og lad os tale om det. - Nej.
Hørte du mig?
Ja, jeg kommer nu. Se at komme væk.
- Fandens. - Skal jeg komme ind efter dig?
Jeg kommer ud!
Smid revolverne ud og kom ud med hænderne oppe.
Beskidte svin.
Kommer der andre efter jer?
Stop. Bare giv mig...
Kom så.
Skynd dig, Charlie. Skjul hestene!
Kom nu.
Sid stille, Charlie.
Vil du have lidt af det her?
Rex og Sanchez og de andre fyre, som vi end ikke kendte.
- Er det mon klogt at ride nordpå? - Du ved, hvorfor vi rider nordpå.
Og du ved, hvad vi skal gøre.
Jeg har mistet min arbejdshånd.
Du må klare det her alene.
Skammer du dig over mig?
Mener du det?
Alt er jo helt forandret.
Om en uge er vi i Oregon City, og så slår jeg Kommandøren ihjel.
Hvor længe er det snart siden, at nogen har villet slå os ihjel?
Jeg ved ikke... Tre-fire dage?
Synes du ikke, at det er underligt?
Kom så.
Gå ind og tag trappen til højre. Når du kommer op, skal du til venstre.
- Det er anden dør til venstre. - Hvor mange mænd er der deroppe?
Der sidder som regel en uden for døren.
Og en i et lokale længere nede.
Et mindeord?
Fandens!
Du må være lidt skuffet.
Ja, en smule.
Der kommer vist ikke andre.
Må vi lukke kisten?
Gerne.
Øjeblik.
Jeg beder Dem...
Jeg ville bare lige sikre mig.
- Har hun mon forandret sig meget? - Ikke så meget som os.
Se lige der.
Kom ikke nærmere, ellers skyder jeg!
- Det er os, mor. - Dine sønner. Charlie og Eli.
Mine sønner?
Du godeste! Hvorfor er I kommet tilbage?
For at besøge dig, mor.
Hvis I er kommet for at gemme jer, så vil jeg slet ikke se jer!
Vi vil bare hjem, mor.
Vi er bare kommet for at besøge dig. Det lover jeg dig.
Må vi ikke nok?
I lugter fælt.
Og du mangler noget. Det kan vi tale om senere.
Kaffe?
Tak.
Hør...
Jeg havde ikke ventet at se jer. Men det er I nok klar over.
Det ved I godt, ikke?
Er det for varmt?
- For varmt? - Nej, det er fint.
Danske tekster: Aage Brock Oneliner